Образок із життя
![НАЧИТАВСЯ… НАЧИТАВСЯ…](https://storriss.com/storage/posts/July2023/gyvTcr4elldoQYTMURWk-966x676.jpg)
– Я все про тебе зрозумів, – говорив жорстко син. – Ні дня більше не витрачу на тебе. Ти маніпулятор і все життя з мене мотузки вила. Можемо телефонувати одне одному інколи, але надалі вчись жити сама, без оцих «Ой, синку, допоможи, бо нікому».
Де Матвій ту статтю знайшов, і сам не згадає. Але, прочитавши, аж підскочив. Перечитав раз і ще раз. Та тут же все про нього і його маму. Точнісінько їхнє життя описане, і чітко вказано: так маніпулюють людьми.
– Вона все життя на мені верхи їздила, ще й поганяла. Тримала мене біля себе, змушуючи відчувати провину. «Потрібно чесно сказати маніпуляторові, що ви більше не під його владою, і тримати з ним дистанцію». Як правильно, – Матвій аж поцілував екран смартфона. – Як же правильно написано!
Він саме повинен був матері дрова порізати і порубати, он і пилка із сокирою чекали. Заховав усе в сарай і пішов розставляти всі крапки над «і».
– Я все про тебе зрозумів, – говорив жорстко син. – Ні дня більше не витрачу на тебе. Ти маніпулятор і все життя з мене мотузки вила. Можемо телефонувати одне одному інколи, але надалі вчись жити сама, без оцих «Ой, синку, допоможи, бо нікому», – мовив отетерілій старенькій.
Коли син пішов, так і не дочекавшись відповіді від матері на свої слова, жінка сіла знеможено на стільчик. Сама вона його ростила. Колись мала чоловіка, але залишилась вдовою з немовлям на руках. Ні батьків, ні родичів не мала. Працювала на трьох роботах, аби мали що їсти й одягнути.
Так, вона не могла впоратись з усім сама. «Ти мій єдиний помічник, – говорила часто. – Хто ж, як не ти, мені допоможе?». А Матвій ріс і все розумів. Допомагав їй завжди. І корів допомагав на фермі доїти, і підлогу в школі мити, готував їсти, прибирав у помешканні. Золота дитина, що казати!?
Виріс красенем. Здобув освіту, одружився. Може, й справді вона переборщила з отим «допоможи», але ж хто їй тин полагодить, коли сама нездужає? А вчора комин упав, то син з другом за годину новий змурували, а вона й на горище сама не вилізе.
Встала Ярина поволі й поглянула на купу дров. Якщо найме людину порізати і порубати їх, то не вистачить на потрібні помічні від її недуги ліки. Але ж не замерзати? Може, позиче хтось грошей? Але ж і картопля на городі вже проситься, аби її викопали. Сорок соток садила, більшу частину продавала і віддавала синові гроші. Сапати ще може сама, а от викопати? Знову ж таки, де взяти гроші, аби людей найняти? А їх ще й годувати тричі на день потрібно.
Ходила двором і що далі, то сумнішою ставала. Усе пливло перед очима від сліз. Пішла трохи полежати, бо вже геть недобре стало.
За три дні син прибіг сам. Соромно йому стало до сліз. І що на нього тоді найшло? Мама слухавки не брала, чомусь і снилась сьогодні йому, все просила Матвія двері в хату зачиняти.
Хата і справді була відчинена. І більше ніколи не назве його рідна мама «синочком». Ніхто тепер ним не маніпулюватиме. Отримав, що хотів.
Читайте усі приховані історії за 1 грн.
Життєві історії на Storriss![](https://storriss.com/img/subscrstorris.png)
Якщо ви знайшли помилку в тексті, виділіть її мишкою і натисніть Ctrl + Enter
![НЕ ЛОРЕЛЕЙ… НЕ ЛОРЕЛЕЙ…](https://storriss.com/storage/posts/December2023/AAQoWPyBWxJR1QC1AdFo-554x554.jpg)
![ДЗЯВКОТЛИВА БОМБА ДЗЯВКОТЛИВА БОМБА](https://storriss.com/storage/posts/October2023/PXELxrtMf7VTOprxvAKk-554x554.jpg)
![КОЛЬОРОВІ ОЛІВЦІ ДЛЯ МАТУСІ КОЛЬОРОВІ ОЛІВЦІ ДЛЯ МАТУСІ](https://storriss.com/storage/posts/October2023/0SDid4KQQIHQqPth2gR6-554x554.jpg)